För att hitta något, vad som helst...
...en stor sanning, eller ett förlorat par glasögon...
...så måste du först tro på att det finns fördelar med att hitta det.
Jag fann något för länge sedan och har hållit fast vid det för livet.
Min framgång beror på det.
Det fick mig dit jag är i dag. Denna princip:
Vad du inte vet skadar dig inte.
Det kallades för idealism... i en bok jag läst.
ALLA KUNGENS MÄN Översatt av: EarlOfOxford
www.divxsweden.net -bästa undertexterna på nätet
Ta pistolen. Ta pistolen...
Herregud!
Domaren blir inte lättskrämd.
Jag räknar inte med att han är lättskrämd.
-Är det under min värdighet? -Det är du som är guvernören.
Ja, jag är guvernören. Problemet med guvernörer är vår värdighet.
Det finns inget som man inte kan göra för sin värdighet. Människan är sån.
När jag avancerat till president-
-och vill möta någon vid midnatt, så gör jag det då också.
-Hoppas att du låter mig sova då. -Nej, Jack, du kommer med mig-
-för det är vad du vill. Du och Sugar följer mig.
Sugar får en skjutbana. Republikanska senatorer får sätta upp plåtburkarna.
Du får en särskild roll i kabinettet:
Bäddkammarsekreterare till mr Jack Burden.
Någon som håller reda på telefonnummer-
-och återlämnar kvarglömda silkesartiklar.
-Men vi måste göra det här först. -Mitt i natten, när vi kunde göra det-
-någon annan gång. -Någon annan gång är aldrig nu.
Skitstövel.
Vilken väg tar vi?
Jack, berätta vägen för Sugar. Det är ditt folk som bor här.
Tänk om han inte öppnar?
Tvinga honom. Det är vad jag betalar dig för.
FEM ÅR TIDIGARE
Hej, Jack.
Mr Duffy.
Willie Stark från Mason City, ekonomikontoret.
-Jack Burden. -Från The Chronicle? Trevligt att mötas.
Willie är här i affärer. Ett åtagande att bygga en skola.
Jag och Willie var skolkamrater.
Har du gått i skolan, Alex? Det visste jag inte.
-Sannolikt inte lärarnas favorit? -Nej, sir, det är sant.
Men Willie var och är det? Willie gifte sig med en lärarinna.
Vet du vad, det sägs att lärarinnor har sin-
-på samma ställe som alla andra. Är det sant eller inte, mr Stark?
Det stämmer.
Slade! Öl till alla!
-Inte för mig, tack. -Tycker inte lärarinnan om det?
Hon tycker inte om det.
Nåväl, öl till alla.
Jag säljer öl till de som vill ha det. Jag tvingar ingen att dricka.
-Kanske du har lite apelsinläsk? -Om det är vad han vill ha.
Tack det vore gott. Två sugrör.
Jack, åk upp till Mason City.
Ta reda på vem som leker Jesus, nedstigen från korset för att-
-hudflänga stadshuset på pengar. -Jag vet vem han är.
En kille i julklappsslips som fått igenom en skolentreprenad.
-Känner du honom? -Jag såg honom dricka läsk en gång.
-Två sugrör. Frugan ogillar alkohol. -Gillar hon hans arbete då?
-Vet hon inte hur affärerna sköts där? -På samma sätt som här.
Du får åka dit och följa upp det.
Som kommissionär och ordförande antar jag att ni-
-känner till omständigheterna runt skolbygget.
-Det finns inga "omständigheter". -Kanske, kanske inte.
Det finns ingen "omständighet". Moores anbud togs. Skolan blir byggd.
Och Moores anbud var lägst?
Lyssna nu. Ingen talar om för en nämnd vilket anbud de ska ta.
Om någon lämnar in ett pissanbud så behöver nämnden inte anta det.
Nämnden tar den som kan göra jobbet.
-Allt har gått lagligt till. -Vem offererade "pissanbudet"?
-Jeffers, om jag minns rätt. -Jeffers Construction?
Det är en bra firma, en stor firma.
Nämnden väljer den som kan jobbet. Det är allt jag har att säga.
Vill du inte berätta för mamma att du kan spegla dig i bordet?
Okej, jag får inget sålt till er?
Inga borstar heller? Tack för er tid. Adjö.
Mr Stark!
Mr Jack Burden, hur är det med er?
Folk tror nog att ekonomikontoret betalar så bra att en anställd-
-inte skulle behöva en extra inkomst? -Folk tror så mycket.
Är det inte så i Mason City.
-Jag kanske räknar sämre än andra. -Eller tvärtom?
Hur mycket stals vid skolkontraktet?
Låt mig tänka...
Jeffers anbud låg på 142 000 dollar, och Moores anbud var på 175 000 dollar.
Det blir 33 000 att dela på sex, vilket gör 5 500 per kommissionär.
De gjorde det så snyggt att man nästan måste beundra dem.
Det påpekades att Jeffers använder färgad arbetskraft, skickliga arbetare.
Nästa sak blir: "Niggrerna tjänar bättre än er"-
-"när ni drar kärror och skyfflar jord." Sen är det klart:
"Hej då, mr Jeffers, och ditt anbud. Bygg din niggerskola nån annanstans."
Du försökte få folk att fatta.
Jag skrek så högt och länge om hur pamparna skodde sig-
-att jag har tur som har ett arbete. Offentligt, nasare, vilket som.
Jag stod i gathörnet och försökte visa beräkningarna för folk.
Men om du stoppar folk i hettan, så ser de det inte så klart-
-genom svetten som rinner i deras arbetstyngda ögon.
Särskilt inte om niggrer ingår i ekvationen.
-Det är mer troligt att man får stryk. -Troligt?
-En eller två gånger. -Ställer ni upp till valet i november?
Nej, jag är färdig här. Lucy med. De gav henne sparken från skolan.
Jag bryr mig inte. Jag vill inte arbeta i en byggnad som byggts för att stjäla.
Du tittar på två spetälska.
-Som dricker läsk. -Vad gör ni nu?
Jag vet inte. Bygga staket, servera, eller mjölka kor.
Jag tänker bevara min tro, mr Burden. Det är vad jag tänker göra.
Jag tänker bevara min tro på människor, för vet ni vad?
Tiden...
...sprider ljus över allting.
Jag tror så mycket på det.
TRE BARN DÖDA I SKOLTRAGEDI KONSTRUKTIONSFEL BAKOM DÖDSFALLEN
-Joe, fick du en bild av honom? -Av vem?
Av stadens nästa borgmästare.
Vet du vad folk säger?
Folk säger att Gud själv hade ett finger med i skolbranden.
Att Gud tog Willie Starks sida.
Ja, sir. Han går mystiska vägar ibland.
Ibland...
...låter han någon annan göra jobbet.
Han låter en fet man i randig kostym, med en vräkig bil göra jobbet.
Jag har haft värre uppdragsgivare, det medger jag.
Vad vill du?
Jag vill arbeta för er, mr Stark. Och ni vill arbeta för folket.
-Om de väljer mig så tjänar jag dem. -Som vad? I ekonominämnden?
Mr Stark, ni kan ställa upp i valet som borgmästare i Mason City-
-och ni skulle vinna utan att röra ett finger.
Sprid bara ut att du är Willie Stark, som ensam försökte stoppa skurkarna.
Willie Stark, som varnade oss.
Willie Stark, som kunde ha räddat våra barn, om vi bara lyssnat.
Jag pratar inte om Willie Stark som borgmästare för Mason City.
Jag pratar om Willie Stark-
-som nästa guvernör för Louisiana.
Du såg en man som erbjöd dig lite pengar, men du sa nej.
Det här är vad jag ser. Jag ser en man i ett bås.
Han tittar på en röstsedel, en arbetare.
Han ser tre namn: Harrison, MacMurphy och Stark.
Men vad han verkligen ser är tidningsbilden av tre små kistor-
-och en man med mod nog att sätta dit männen som dödade dem.
Den röstande mannen, kryssar för ett namn, och du vaknar upp som guvernör.
Och den lilla damen bredvid dig-
-hon som ogillar alkohol-
-hon vaknar som guvernörshustru.
Det är vad jag ser.
Tänk över det medan du dricker din apelsinläsk.
Se om du också kan se det...
...guvernören.
Har du ditt tal?
Tack, gott folk.
Jag tackar ödmjukast.
Jag är Willie Stark från Mason City.
Jag är glad att få prata här i dag.
Mina vänner...
...jag vill prata om något som bekymrar mig.
Kaffe, tack.
-Får jag slå mig ned? -Eller vad som helst.
Nej, tack.
-Tycker ni inte om mitt utseende? -Utseenden intresserar mig inte-
-men jag gillar inte ett utseende som påminner mig om utspilld spaghetti.
Miss Burke, jag dricker kaffe.
Jag är snart färdig, och då kan du inte sitta bredvid mig, vilket du bad om.
Har du slutat jobba för Puckett?
-Han såg inte så illa ut. -Hänsynslös.
-Politiskt och annars, som känt är. -Jag är långsammare än andra, som du.
-Är jag? -Jag tror det.
Inte vad gäller den här charaden.
Det är vad den här intervjun kommer att handla om.
Upplys mig då, du som är så smart.
Harrison är stadsmänniska. MacMurphy är arbetarklass.
Kanske inte exakt, men tillräckligt mycket för att oroa Harrison.
Harrison behöver någon som kan splittra arbetarna.
Han hör om en ärlig man i staden-
-där arbetarbarn dött på en brandstege som borde ha suttit fast på skolan.
Tiny Duffy sänds för att uppvakta, sen Sadie Burke för mer uppvaktning.
Båda ska säga att han är bra, och att han kan förändra saker.
I staten där inget någonsin förändras.
För att du ,Tiny och de andra inte bryr er om att en man gör sig till åtlöje.
-Men du bryr dig, förstås? -Det sa jag inte. Jag bryr mig inte.
Då skulle jag väl göra något åt saken? Jag tittar hellre på härifrån.
Som att passera en bilkrasch.
Jag vet att ni inte kan se det här...
...men det här är ett diagram som visar hur ekonomin för-
-offentlig omsorg kommer att balanseras.
De borde ligga lika.
Ändå visar siffrorna...
Vi borde gå.
Inte än. Vi går i igen.
Vill du inte simma?
-Hur tycker du att det går för oss? -Bra, antar jag.
Antar du? Är det så du rapporterar det?
Visst.
För mig verkar det som om de lyssnar mindre, ju längre hemifrån jag kommer.
Det är logiskt, eller hur?
Kanske...
-...försöker du säga för mycket. -Jag berättar bara det de bör veta:
-Skatter, löner, infrastruktur. -Det kanske är hur du säger det?
Du borde prata som med Lucy, Tiny, mig eller vem som helst.
Jag vet inte hur. Jag vet inte hur jag låter.
Arg och besviken, som på allvar.
Men från scenen låter du som alla andra. Som en man som vill vinna.
Willie...
Ja?
Vad?
Det var inget.
En man behöver ju inte bli guvernör.
Jag förnekar inte att jag vill det. Jag ligger vaken och längtar.
Ibland kan en man vilja ha något så mycket...
...vara så full av längtan...
...att han glömmer bort vad det var han vill ha.
Jag skulle ha blivit en bra guvernör. Mycket bättre än de andra.
Men jag kommer inte att bli guvernör.
Hej.
Kom in bara. Varför inte?
Åh, mr Stark.
Sadie.
Vad gör ni?
Willie berättade just att han inte blir guvernör.
Berättade du för honom?
Nej, faktiskt inte.
Berättade vad?
Visst, det är logiskt. Jag förstår.
-Så det är sant? Jag blir utnyttjad. -Det sägs så.
Jag såg det i hans ögon, första gången Tiny träffade mig.
Men jag förträngde det.
Trängde bort det helt och hållet.
Jag borde ha vetat bättre.
Mr Stark?
Du trodde att du var ett oskyldigt litet lamm, eller hur?
Du bara väntade på att få elda upp massorna.
Du skulle ha kunnat få betalt för att spela rollen, som jag får.
Men du var för dum... så du gjorde det gratis.
Du är inget annat än ett offerlamm, och jag...
Jag är ledsen att jag lät dem...
För magen, för kolik, för blåsor, för diarré.
Du ser lite blek ut.
Det kan jag inte tro. Jag har sovit som en bebis.
Har du ditt tal?
Okej, då går vi. det är dags.
"Hurra, Hurra, hela gänget är samlat."
-Vad? -Sången.
Ja, det är det.
Hallå, hallå.
Hur mår ni?
Här är talet du frågade om.
Jag heter Willie Stark och jag är från Mason City.
Jag hade förberett ett tal. om vår stat och vad den behöver.
Men jag behöver inte berätta för er. Ni är staten. Ni vet vad ni behöver.
Titta på knäna på era byxor.
Se på era skördar.
Se på era barn. Ni har hål-
-rutten gröda och ignorerad avkomma att tacka den här staten för.
Jag hade ett tal, men det har jag inte längre.
Mr Duffy håller det i sina feta händer.
Visst har du, Tiny? Håll upp det och visa för folket.
Eftersom han har det nu...
...så måste jag säga något annat. Det är okej.
För jag har mer att säga!
Jag har en historia om en vanlig lantis, kanske likadan som ni.
Den här killen, lantisen-
-började tänka på alla andra vanliga människor-
-och vad han skulle kunna göra för dem.
En dag...
...föll bilan ner, med den mäktiga kraften-
-från Guds egen hand-
-när den enda tegelskola som någonsin byggts i staten-
-kollapsade på grund av att den byggts med politiskt ruttet tegel.
Och det dödade och lemlästade några fattiga, unga elever.
Ni kan den här historian. Ni har hört den.
Han försökte hindra att skolan byggdes-
-av ruttet tegel och bultar.
Men han förlorade. Han förlorade.
Och den föll... den föll.
Det dröjde inte länge-
-innan en offentlig representant från staden-
-kom ut i en stor fin bil-
-och sa att de ville att mannen skulle ställa upp i guvernörsvalet.
De i randiga byxor, de sa till mig att-
-MacMurphy var en slingerbult-
-och att Joe Harrison bara var ett verktyg för stadsfolket.
Och de ville att den här obetydliga lantisen-
-skulle ge dem ett ärligt styre.
Vet ni vilka det var? De som kom i den stora fina bilen?
Det var Joe Harrisons män, som kom för att splittra MacMurphys arbetarröster!
Det är rätt! Era arbetarröster! Där står han! Precis där!
Där står den Judas Iskariot-liknande stövelslickaren från stan, precis där!
Kom hit, Tiny. Titta på honom! Joe Harrisons marionett.
Kom igen, buga dig. Folket vill se dig! Buga dig! Här kommer han!
Nej! Låt honom ligga!
Låt svinet vältra sig i sin egen smuts!
Lyssna på mig, lantisar!
Precis, jag är inte den enda! Ni är också lantisar!
De har lurat er med, precis som de har lurat mig tusentals gånger!
Nu är det min tur att få lura någon!
Jag ska lura dem! De stadsboende, kritrandsklädda, slemma arbetarhatarna!
Jag ställer upp till val på egen hand!
Jag kommer efter dem, och jag kommer för deras blod!
Min första åtgärd är att bygga en väg-
-över träsken, alligatorerna och allt annat som står i vägen.
Hundratals mil om det krävs-
-för att jag ska kunna ta mig hit till mina väljare regelbundet.
Därefter bygger jag en bro över Mississippi med mitt namn.
Sen kommer ni att få nya skolor. Barnen får block, pennor och böcker-
-så att de kan lära sig inför högre utbildning i vårt nya universitet.
Där alla är välkomna. Inte bara de rikas barn!
Jag hoppas ni lyssnar nu, lantisar.
Jag vill inte köra hela vägen hem-
-bara för att återvända och berätta det en gång till.
Lyssna nu:
Om ni inte röstar...
...så räknas ni inte. Ni räknas inte!
Sen är ni så betydelselösa som de i städerna säger-
-samtidigt som de tar maten från era bord och pengarna ur era fickor.
Då är ni bara betydelselösa arbetare som inte har någonting-
-därför att ni inte förtjänar något.
Så lyssna på mig. Lyssna! Öppna ögonen-
-och se Guds välsignade och okuvliga sanning.
Ni är lantisar. Ingen hjälper er förutom ni själva!
Det är upp till er att spika upp parasiterna!
-Upp till er, till mig och till Gud! -Amen!
Spika upp Joe Harrison!
Spika upp MacMurphy!
Spika upp varenda jävel som står mellan er och-
-vägarna, broarna, skolorna och maten ni behöver!
Ge mig en hammare så gör jag det!
Jag spikar fast dem på en ladudörr!
-Spika upp dem! -Spika upp dem!
Mera om Stark?
Han är färgstark. Det gör det lätt.
Du känner mig, jag gör det alltid lätt för mig.
Jack, vet du Chronicles linje i valet?
MacMurphy igen eftersom han är en lysande administratör-
-och en trovärdig statsman.
Varför skriver du inte om det istället för om Starks galenskaper?
Hör nu, Jack. Jag vet att du är vän med Stark...
Vi är inte vänner så jag bryr mig inte. Säger du vad jag ska skriva?
-Du vet tidningens inriktning. -Okej.
Vad menar du med "okej"?
På det sätt jag sa det.
Jag, Willie Stark, svär högtidligen-
-att jag skall följa konstitutionen och statslagarna av Louisiana.
Willie behövde inte mig för att bli vald.
Han vann en jordskredsseger.
Med den största marginalen i statens historia.
Det betyder inte att alla röstade på honom.
Jack, åk upp till Mason City.
Min redaktör röstade inte på honom.
Tidningens utgivare röstade inte på honom.
De här männen röstade inte på honom.
Eller de här.
Utbildningsbudgeten avslås.
Eller de gamla Senatsmännen som var i oljeindustrins händer.
Min mor röstade inte på honom.
Det här är min mor.
Hon röstar inte.
Därborta... på bordet...
...det är hon och hennes förste man. Den första av fyra, om jag minns rätt.
Min gudfar står till höger, han som är bestman.
Han röstade inte heller på Willie.
Det är nog så-
-att jag törs säga att ingen med min bakgrund röstade på Willie.
Varför skulle de ha gjort det? Hans löften till de fattiga-
-om att bygga broar, vägar och skolor, var en krigsförklaring mot de rika.
De ville bli av med honom.
Är du Jack Burden?
-Jag kommer från bossen. -Vem?
Bossen. Guvernören.
Guvernör, jag säger det enkelt så att ni förstår.
Det finns inga pengar till allt ni vill göra för de fattiga.
Nog finns det pengar, senator. Ni har fel, det finns massor.
Från varje kilowatt som floderna ger och från varje oljetunna som tas upp.
De tillhör inte er, sir.
Helt rätt. Det tillhör inte er eller dem heller. De tillhör staten.
Vi kanske borde skippa skatten och ta allt istället.
Det är mäktiga företag involverade.
-De kommer inte att tolerera det. -De är inte makten!.
Makten ligger i de maktlösas händer, och de har lämnat den till mig.
Realistiskt? Halva anslaget godkänns, och först efter påtryckningar.
Så vi ska bygga en halv landsväg.
En del cement och en del grus hela vägen till Shreveport.
Hur ska man kunna köra där? Folk godtar det inte.
De tycker om färdigställda vägar.
-Det är rätt. -Vad är rätt?
Hej, Jack. -Sadie, förklara så att han förstår.
-Vill du ha något att äta? -Nej tack.
-Jag hörde att du fått sparken. -Du hörde fel. Jag slutade.
Det var klokt.
När jag är färdig med dem har de inte råd med dig, eller städarniggrerna.
-Vill du ha ett jobb? -För vem då? Staten?
I helvete heller. För mig. Du, jag, Sadie, Tiny.
Jag blev överraskad av att se Tiny tillbaka.
Någon måste vara ställföreträdande guvernör.
Jag har Tiny här-
-som en påminnelse om något jag aldrig vill glömma.
Och det är?
När de kommer och pratar insmickrande, så lyssna inte.
Aldrig mer.
Vad skulle jag göra... för dig?
Prata insmickrande.
-Okej, allihopa. -Vad i all världen är det där?
-Det är ett slags armborst. -En vad?
Jack berättar för er. -Jack, berätta för dem.
Ett gammalt vapen som avfyras genom att en djursena spänns hårt.
Jack.
Okej, ser ni örnen ovanpå klockan?
Det sägs att ni arbetar inom politiken, mr Burden?
Det måste vara fascinerande?
Inte alls, jag försäkrar.
Det sägs att ni har stort inflytande. Inflytande måste vara fascinerande?
Det vet jag inget om.
Låt honom inte lura er, miss DuMonde. Min gudson är mycket inflytelserik.
-Som när han var tidningsman. -I så fall är jag inflytelserik.
-Jag kan skriva om allt ursäktligt. -Någon lär behöva det snart.
Innan det är över, det som sker nu?
Alla dessa påhitt.
En person som ger bort staten. Gratis här, gratis där...
Varje idiot tror snart att allt i världen är gratis.
Vem ska betala?
-Vem tror han ska betala? -Standard Oil och verkstadsföretagen-
-och alla andra som har råd. -Du och jag, George. Vi får betala.
Regeringens åtaganden nuförtiden omfattar sånt vi aldrig tidigare sett.
Hon kommer att skatta ihjäl oss. Driva företagen i konkurs.
Du tror inte att det är så här enkelt?
Om regeringen någon gång-
-hade gjort något för folket, så hade de inte fått nog och valt honom.
Fråga honom det här nästa gång:
Fråga honom hur mycket som hamnar i hans egna fickor.
Fråga sen vad han ska göra när de åtalar honom.
Vi har lagar i den här staten... eller hade, innan hans helvete kom.
-Jag ska fråga honom. -Gör det.
-Jack, miss DuMonde spelar piano. -Så trevligt.
Du var inte dig själv i dag, inte som du brukade vara.
Mamma. jag är inte sådan längre. Gör mig en tjänst och skjut mig.
-Vem var det vid lunchen, förresten? -Mr Peyton?
Du har känt honom hela livet. Han bygger elektriska fabriker.
-Flickan, mamma, miss DuMonde. -Mr Ortons systerbarn och arvinge.
Någon borde vänta tills hon ärvt, gifta sig med henne, och dränka henne.
Oroa dig inte, jag skulle vilja dränka henne, men kommer inte att göra det.
Menade mr Peyton att dina vänner är inblandade i korruption?
Du kallar det korruption bara för att han inte vet vilken gaffel han ska ta.
Hur som helst oroar jag mig.
Hur skulle jag, försiktig som jag är, kunna veta vad någon gör?
Jack, gör en notering. Ta reda på var senator Tucsons pojke är inlåst.
-Vad heter han? -Pojken? Så fan att jag kommer ihåg.
Ta reda på när rättegången hålls, och se till att få dit en advokat.
-Vem? Evans? -Inte Evans.
Hitta någon med mindre oljekoppling som inte ser ut som en rocksångare.
Sätt nån av dina kompisar på det.
Vet du vem som knivskars?
Jag bryr mig inte om det så vore en helig faster till aposteln Paulus.
Jag råkar veta vem det var. Sonen till en läkare, enligt tidningen.
De är ganska viktiga härute. Landsortsläkare, ni vet.
De tror att de är någon.
Det är inte bra om det kommer ut att du försöker få honom frisläppt.
-För min del... -Du vet fan ingenting.
Har du lyssnat? Jack ska fixa en advokat via en vän.
Någon som inte är i rampljuset. Då vet ingen att jag är inblandad.
Det skulle kunna vara påven själv, så vitt någon kan veta.
Okej, jag förstår.
Bara nätt och jämt.
-Hej, pappa. -Hur är det, son?
-Hur går det för dig? -Jag klarar mig.
Du ser ut att må bra.
-Jag tog med mig infanteriet. -Hur är det?
-Vackrare än någonsin. -Hej, farfar.
-Hur är kastarmen? -Han kommer att spela med eliten.
Okej, guvernören, Nu tar vi den. Ett, två...
Skitstövel.
Får jag en slurk.
Pappa ogillar alkohol.
Det brukade vara Lucy.
Jag vet inte vad hon tycker längre.
Det spelar ändå ingen roll.
Jag måste ha hällt 10 000-tals liter skulor i de trågen.
Jag gör det fortfarande, häller skulor. Vissa saker förändras aldrig.
-Vad är det? -Domare Irwin.
Domare Irwin vad?
-Ut med språket. -När jag hämtat andan.
-Du förbrukar den just nu. -Det är mindre roligt när jag berättat.
-Berätta senare. -Byram ringde upp.
Han sa att tidningarna skrivit att domaren kräver en full utredning.
Den jäveln... den jäveln.
Skicka hem alla.
-Tiny tänkte äta kvällsmat här. -Skicka hem dem.
Vilken väg ska vi ta?
Jack, berätta vägen för Sugar. Det är ditt folk som bor här.
Tänk om han inte öppnar?
Tvinga honom. Det är vad jag betalar dig för.
-Vem är det? -Det är Jack.
Jack? Det var som tusan.
Kom in.
Du har väl inte hamnat i problem?
Nej, Jack har inga problem.
Han mår bra, med tanke på allt.
Jag antar att du inte invänder om Jack häller upp en drink åt mig?
Jag visste inte att det ingick i hans sysslor.
-Om jag misstagit mig är jag ledsen. -Helvete!
Ibland ger Jack mig, ibland tvärtom. Ibland serverar jag mig själv.
-Jag kan servera dig en. -Nej, tack.
Är det dagens?
Jag har inte tid att läsa tidningar. Jag har fullt upp med goda gärningar.
Kanske jag kan informera dig.
Min åsikt om anklagelserna mot dig står där, om det är intressant.
Någon berättade det.
Men du vet hur rykten kan förvrängas.
-Hur tidningspojkarna kan överdriva. -Det är inte överdrivet.
Om du förstått och druckit ur, så skulle jag uppskatta om du försvann.
Tack, domaren, Jag ska, bara en sak till.
Så det står i tidningen, och jag hör dig säga det-
-men är du säker att du rådfrågat vår Herre?
-Jag känner mig tillfreds. -Det är otillfredsställande.
Om jag minns rätt, jag minns...
...när vi hade samtalet i stan den där gången-
-så kände du att MacMurphys angrepp var... mer än föraktfullt.
Jag förbinder mig bara till samvete.
-Jag ber om ursäkt, du vad? -Jag ber om din ursäkt.
Du har varit i politiken så länge att du använder ordet samvete-
-så lättvindigt.
Jag ändrade mig när vissa aspekter på ditt-
-ämbetsskap kom till min kännedom. -Någon har grävt djupt i jorden?
Inte bara en sak, och inte så djupt.
Jord är lustigt. Hela vår värld består av jord, förutom havsbottnen.
Det är också jord när jag tänker på saken.
Jorden gör gräset grönt... låter det andas.
Diamanten på din frus finger består inte av annat än jord.
Vad är vi? Jord från vår Herres händer. Du, jag och George Washington.
Och Jack därborta.
Det ändrar inte på sakfrågan.
Jag försöker inte ändra något, bara kasta lite ljus över det hela.
Säger du att MacMurphy och hans sort, som skriker att jag ska åtalas-
-är ansvarsfulla och laglydíga män?
Nog är de ansvarsfulla, mot Alta Power och oljebolagen...
...och resten av tjuvarna. -Det vet jag inget om.
Enda sättet att inte veta är att inte vilja veta.
Jag har dragit mig tillbaka, mr Stark. Jag blev tillfrågad och gav min åsikt.
I så fall skulle ingen fråga dig någonting. Det du säger får betydelse.
Mycket mer än vad du låtsas.
Så jag ber dig...
...kalla tillbaka drevet.
Att be är nåt helt annat än att befalla. Det där lät som en order.
Tyckte inte du det, Jack?
-Du har varit domare länge. -Ja, det har jag.
Hur tror du det skulle kännas...
...att inte vara det längre?
Ingen har lyckats skrämma mig.
Jag sa det jag sa, och jag ser ingen anledning att ändra mig.
Trots er utläggning om lagar och män, sir.
Som ni vill. -Du hade rätt, Jack. Han är modig.
Domaren, det är med smärta och inte i vredesmod som jag går.
Kom nu. Vi har passerat Sugars sovtid.
-Din arbetsgivare kallar, Jack. -Jag skulle inte berätta för någon.
Om du skulle ändra dig?
Skitstövel.
Jackie, du vet vad du ska göra.
-MacMurphy? -Nej, domaren.
Får vi lejonet på fall...
...så blir resten av djungeln skräckslagna och faller in i leden.
-Jag kommer inte att hitta något. -Jodå, det kommer du.
En man är omgiven av synd och född till korruption-
-och passerar så mycket smuts och lort att han fastnar till slut.
Du kommer att hitta nåt.
Och se till att det håller.
Utöver att göra bossen nöjd, såg jag få fördelar med-
-att leta fram annat än vad som redan var känt om domaren.
Det var känt att han var vänlig mot dig-
-när din far övergivit dig och din mor utan att ange något skäl.
Det var känt att han lärde dig de saker din far borde ha gjort.
Hur man blir en gentleman.
Hur man ger ett fast handslag.
Hur du hanterar vapen säkert, och skjuter änder på bästa sätt.
Det var känt...
...att han var mer av en far för dig än din riktiga far...
...som du inte kände överhuvudtaget.
Ett ögonblick bara.
Guvernörens svit.
Hur gör du för att gräva fram något om domare Irwin?
-Ingenting. -Hittar du inget eller gör du inget?
Det finns inget att hitta. Jag kan gräva till Kina utan att hitta något.
-Jag tänker inte lura in honom i något. -Lura? Vem har pratat om det?
Det behövs aldrig. Sanningen räcker alltid, hitta den.
-Det är slöseri med tid och pengar. -Lyssnar ingen på mig längre?
Vill du inte så gör det inte. Är du ute efter en löneförhöjning?
-Du får 100 dollar i påökt. -Jag vill inte ha mer pengar.
-Arbetar du av kärlek till mig? -Jag vet inte varför-
-men kärlek och pengar är det inte. -Nej, det är det inte...
...och du vet inte varför.
-Men det gör jag. -Varför?
Du arbetar för mig för mitt sätt att vara-
-och ditt sätt att vara-
-så allt är bara en följd av den naturliga ordningen.
Hon kunde verkligen åka skridskor.
Nu och här...
...gömda i politiska utskott...
...inte öppet, som ni och jag...
...finns ett lagutskott fullt av hyenaliknande, magstarka skitstövlar-
-som försöker komma på hur de ska kunna åtala mig.
De påstår att jag avlönar skurkar! Jag frågar: "Är det allt?"
Självklart har jag dem. Jag har en kanna olja i garaget med-
-för det finns inte en maskin som inte behöver olja för att fungera.
Men mina skurkar...
...till skillnad från deras...
...aktar sig noga...
...för att bli för skurkaktiga. De är ingenting mot deras skurkar.
Standard Oil och energiföretagen. Jag vaktar på mina män.
Men ingen övervakar de här skurkarna!
Ingen har insyn på dem-
-medan de rånar staten på dess tillgångar!
Vem gjorde den jäveln till vad han är? Vem gjorde honom till guvernör?
-Så bedrar han mig? Jag ska döda honom. -Nej, det är Lucy som är bedragen.
Du behöver en annan benämning för det han gör dig.
Lucy, är en dumbom. Hon är...
-Jag vet inte vad? -Hans fru.
En lantis från intet med betyg från en baptistskola.
Hur var hon?
-Jag kände inte Lucy förut... -Slampan på skridskor!
Jag vet inte, jag såg på skridskorna.
Visst.
-Var hon söt? -Bara glöm det.
Hur ung var hon?
-Vem bryr sig? -Titta på mig.
Han kommer tillbaka. Världen är full av skridskoslampor.
Skridskor, bastkjol, geishasminkad.
Självbedragerska.
Domaren gifte sig till pengar. Pengar från Savannah.
Dotter till en industriman där. Han är ren, renad genom blodsband.
-Du kallar dig detektiv? -Definitivt inte...
-Den jäveln är "tvättad" i vittvätt! -En önskning behöver inte vara sann.
-Jag kan känna det. -Det är inte heller samma sak.
-Var hittade du det här? -I stadsarkivet. Allt finns där.
Åktenskapslicens, inteckningar, offentliga uppgifter.
Offentliga uppgifter är ofarliga. Där hittar du ingenting!
Jag bad dig gräva, att skrapa skon lite.
-Du måste ut och prata med dem. -Med vilka?
Med allmänheten.
-Med de som kände honom. -Det här var länge sedan.
Han lever och ställer till med problem.
Så upp med garden, som resten av oss.
Var fan håller alla hus?
De hemligheter som kunde finnas i fallet med den hederliga domaren-
-skulle ligga begravda i det förgångna.
Som en död katt på en bakgata.
Men vad skulle kunna ha begravts på en plats som Burdens Landing?
Där du och dina vänner växte upp i skuggorna från 300-år gamla ekar-
-och med en känsla av din betydelse.
För att gräva i det förflutna, på den bakgatan-
-måste du först säga till dig själv: "Hitta flickan från förr."
Anne Stanton. Den tidens guvernörs dotter.
Lillasyster till din bäste vän, Adam.
En dag upptäckte du plötsligt att hon inte var liten längre.
Hon var din första stora kärlek.
Och, skulle det visa sig, den sista.
Så du håller fast vid minnena...
...år efter år...
...i förhoppning om att det kanske kan kännas så igen...
...fast du saknar bevis för det.
I kyrkan kallas det för tro.
Så det är vad jag kallar det.
Varje månad åker jag hit och tänder en brasa.
Försöker få ut fukten.
Jag vet att jag inte uppnår något-
-men jag har en känsla av att om jag inte gjorde det, om ingen kom-
-så skulle huset uppslukas.
-Adam åker aldrig ut? -Nej, inte längre.
Han tog pianot, eller någon gjorde det.
Han tog det till stället där han bor. Har du sett det?
Gud förbjude att min bror skulle spendera pengar på sig själv.
Eller att folk skulle få reda på det.
Hur är det med din fru? Jag är ledsen, jag har glömt hennes namn.
Det gick inte så bra. Skrynkliga sängkläder och outtalad motvilja-
-och därefter uttalad motvilja och släta sängkläder.
Läste jag inte om din förlovning på societetssidorna?
Jag läser dem alltid först.
Jag har varit förlovad. Mer än en gång.
Adam tyckte inte om någon av dem.
-Det spelar ingen roll. -Vem behöver dem?
Anne, var domare Irwin någonsin utblottad?
-Vad? -Domare tjänar inte så mycket som din-
-eller min far gjorde. -Varför i all världen vill du veta det?
-Någon frågade och jag visste inte. -Frågade vad?
-Det jag just frågade dig. -Varför?
Jack, vad gör du för den där mannen? Vad det än är så gör det inte.
"Den mannen" kallar de oinbjudna honom. De inbjudna borde hitta ett annat namn.
Att acceptera ett stipendium är inte som att vara på hans lönelista.
-Är det? -Ja.
-Förstör det inte. -Vad?
Förstör inte det här? Det fina och vackra vi alla upplevde här?
Är du säker på att det var så?
-Ja. -Hur kunde det då bli så här?
Jag dricker mig sakta till döds. Adam är insluten och konstig-
-och en gång i månaden åker du till ett hus där elektriciteten stängts av?
Den här tiden kom från den tiden.
Vi borde ge oss av.
Elden kan brinna.
-Det kommer ändå att ske en dag. -Vad kommer vad?
Det kommer att uppslukas...
Allting.
Domare Samuel Irwin äktar Mabel Carruthers från Savannah.
Domstolsförteckning
Mabel Carruthers - mot - Seabord Bank
-Ligger Seaboard Bank i Savannah? -Inte sedan 1938.
-Vad hände då? -De köptes upp av Georgia Fidelity.
Vet du vem som var president då?
Franklin Roosevelt.
Jag menade bankens president.
LeMoyne Carruthers var min vän. En kär vän.
Och hans dotter, Mabel, jag gjorde vad jag kunde för henne.
Även efter hennes finansiella bakslag.
-Vilket år kom bakslaget ungefär? -Hon kastade bort sitt arv.
Två, tre skulder betalade jag själv... Till minnet av LeMoyne, min käre vän.
Men hon kom skamlöst tillbaka för att be om mera pengar.
För partyn och baler, och för att kunna klä upp sig själv.
Hon var simpel, för att uttrycka det milt.
Hon var pank när hon mötte domaren.
Det var han med. Han var fortfarande rådgivare åt Stanton.
Han drog in 3 400 dollar per år, och hade avbetalningar för lån på 42 000.
Du ser, du är detektiv.
Du grävde och fann en skattkista, och du gillar det om jag inte tar fel.
-Den kan vara tom. -Nej, den är full.
Den kanske är full av maskar, men där finns ännu substans kvar.
Vi måste hitta nyckeln. Det blir svårt.
Det som är enkelt är betydelselöst. Gör det du. Jag har tro.
Jag tycker om den här, Slade.
Nu skriker de att jag inte har rätt att dela deras bord!
Det som finns på bordet är deras!
Jag försöker inte ta det!
"Sätt er vid borden", säger jag!
"Ät allt ni vill! Ät tills ni inte orkar mer!"
"Det som sen finns kvar på bordet, när ni är proppmätta"-
-"så lämna resterna. Det är för resten av oss!"
Och för det, försöker de ruinera mig!
För att jag tagit rester-
-och använt det för att bygga något åt er!
För att bygga hundratals mil av belagda landsvägar-
-111 nya broar, 208 nya skolor, 60 000 helt nya jobb!
De vill ruinera mig...
...för att de vill ruinera er.
Men er vilja är min styrka.
Era behov är min rättvisa-
-och jag kommer inte att tillåta dem!
Det kom till mig i en dröm. När du var i Savannah och åt ostron.
-Vad? -Jag tänker bygga mig-
-det bäst bemannade, bäst utrustade, största hälsocentret staten sett.
Som landet sett, som Gud Fader själv sett.
-Vad gör jag för detta ädla projekt? -Hämta min personalchef.
-Har du en lista över kandidater. -Där är bara ett namn: Dr Adam Stanton.
Det är min grabb, Tom! Precis så! -Såg du?
Det var ett proffskast. Bra, Tom!
Någon måste driva sjukhuset. Det måste var den bästa, eller hur?
-Adam Stanton är inte bäst. -Jo, bygget godkänns inte utan honom.
-Willie, Adam är en gammal vän. -Jag vet, annars skulle jag inte fråga.
-Du och han? Han gör det inte. -Vad är det för fel med mig?
För honom? Allt. Du är allt hans far bekämpade.
Han hatar både det du gör och dig.
Jag ber honom inte att älska mig. Jag ber honom driva ett sjukhus.
-Ditt sjukhus. -Folkets sjukhus, där fattiga-
-och niggrer får vård gratis. Han borde gilla det.
Du begär hans familjenamn bredvid ditt. För att visa upp och kunna säga:
"Titta vem som stöttar mig. Sonen till den mest hedervärda mannen i staten."
Se bara till att få honom.
Det är svårt att vara en stor mans son.
Det ser inte så svårt ut för min Tom.
Såvitt du vet.
Vi borde gå.
Inte än. Vi går i igen.
Dina ungdomsvänner... är de enda vänner du någonsin får.
För han ser dig inte riktigt.
Han ser ett ansikte framför sig som inte existerar mer.
Och uttalar ett namn... Spike, Bud, Red, Rusty, Jack...
...som en gång tillhörde det ansiktet.
Han är ännu idealisten du brukade vara.
Han ser fortfarande gott och ont i svart eller vitt-
-människan som syndare eller ängel, aldrig bådadera.
Han känner överlägsenhet i kunskapen om att du inte längre ser skillnaden.
Det är vad som driver dig. Att försöka sticka in kniven.
Ett slags misslyckandets snobberi.
Som en drink till en berusads mun.
-Du ser bra ut, Jack. -Tack, jag tar det som en komplimang.
-Har du spelat mycket? -Vem frågar, min syster?
Det var bara en fråga.
-Är allt bra? -Ja, Jack, allt är bra.
Jag tänker berätta något. Jag vill att du lyssnar innan du börjar skrika.
Guvernör Stark vill att du ska driva-
-det medicinska center han bygger. Du får vad du än vill ha.
Pengar? Jag behöver inte pengar. Jag har vad jag behöver.
-Jag sa inte pengar. -Vad blir nästa drag i så fall?
-Ett hot av något slag? -Självklart inte.
-Det är väl mutor och hot han kan? -Jag skulle inte tillåta det mot dig.
Jag vet inte vad du eller han tänker, men smickrande är det inte.
Han tänker nog göra det han gör mot alla som inte ger efter för honom.
-Något från det förflutna, trots allt? -Inte det förflutna utan deras svaghet.
-Det är samma sak. -Nej.
Jag tänker inte diskutera med dig.
Jag bryr mig inte om utifall jag har rätt eller fel, men jag har rätt.
Vad är det, Jack? Vilken är min svaghet?
Du kan inte se en sjuk utan att vilja hjälpa.
-Är det en svaghet? Tycker du det? -Det är inget skamligt.
Berätta, hur är det en svaghet?
-Jag behöver inte säga det. -Det tycker jag.
Om du inte förstår så tänk på saken.
Nej, Jack. Du får berätta för guvernören att du misslyckades.
Så berätta, för din egen skull, på vilket sätt är det en svaghet?
Det får dig att göra det du inte vill.
Goda saker, som det här. Han kanske inte är det...
...men det här är det.
Det kändes bra att träffas igen, Adam.
Innan jag berättar hur detta fantastiska universum-
-förändrade livet för en pojke som fortfarande borde utfordra svin.
Innan dess ska jag lätta era sinnen.
Jag har mitt checkhäfte med mig.
-Ni äger en andel? -Ja, jag har just köpt den.
Som aktieägare har jag rätten att se bolagshandlingarna, eller hur?
RIVERS KRAFTBOLAG Årsredovisning 1934
CHEFSJURIST SAMUEL IRWIN
CHEFSJURIST MORTIMER LITTLEPAUGH
LITTEPAUGHS DÖD EN OLYCKSHÄNDELSE ENLIGT UNDERSÖKNINGSLEDAREN
Littlepaugh efterlämnar systern Lily Littlepaugh. En minnesceremoni...
Miss Littlepaugh?
-Kommer ni från försäkringsbolaget? -Nej, det gör jag inte.
Men jag vet om er brors livförsäkring.
Inte för att där fanns mycket kvar. Den belånades till dess fulla värde?
Vilket innebär att ni ljög...
...för nästan ingenting.
Se nu till så att inte ni också hoppar ut genom ett fönster.
Det var inte pengarna, det var vanäran.
Jag ville att han skulle få en fin gravplats, inte baktill bland syndarna.
-Varför begick han självmord? -De drev på honom, för den där Irwin.
Min bror gick till Justitiedepartementet-
-och berättade att han visste allt om Irwin, och mutorna-
-men de vägrade att lyssna.
-Ljuger du nu? -Nej, det var det som dödade honom.
Han skrev ett brev och berättade. Och samma natt, så...
Vänta. Vilket brev?
Brevet där han förklarade allt.
Stämningen som Irwin mutades att lägga ned, och hur kraftbolaget dolde det-
-genom att avskeda min bror och ge Irwin hans jobb.
-Var finns brevet nu? -Jag har det kvar.
Har ni sparat det all den här tiden?
Har ni det här?
Får vi lejonet på fall...
...så blir resten av djungeln skräckslagna och faller in i leden.
Din arbetsgivare kallar på dig, Jack.
Tack.
-Hej. -Hej, Anne.
-Vad är det där? -Apelsinläsk... två sugrör.
-Jag skulle nog vilja ha något annat. -Jag sa inte att ett var för dig.
Den ska drickas så. Av tradition.
-Jag vet att du besökt Adam. -Ja, hur så?
Vad sa du till honom?
Jag erbjöd honom ett jobb. Inget jag kan klandras för.
-Jag klandrar dig inte -Det lät så.
Det är så du låter.
Jag vill att han accepterar. Jag vill att du frågar honom igen.
Jack, du vet hur det är. Min bror är son till en guvernör-
-barnbarn till en senator och...
Hon berättade inget jag inte redan visste... om Adam.
Men hon gjorde det vid min sida...
...och det var vad som betydde något.
Så jag lät henne prata, så länge hon ville.
Jag visste att Adam redan bestämt sig.
Han hade beslutat sig för jobbet när jag nämnde det första gången.
Han avvaktade en tid efter besöket...
...bara av stolthet.
Han behöver engagera sig i något, innan han själv försvinner.
Men något hon sa bekymrade mig.
På samma sätt som ett bakgrundsljud kan bekymra dig.
Något du hör... men inte uppfattar meningen av.
Så du lägger det åt sidan.
-Jag antar att han är revolverman. -Sugar Boy, i helvete heller.
Han bär ärtbössan som utsmyckning. Men ingen kan köra som han.
Vad tycks, doktorn?
Att det är bra för folket, och för dina röster.
Det finns många sätt att få röster. Billigare sätt.
Jag har förstått det.
-Det finns saker som jag förstår. -Och sånt du inte förstår, som jag.
Jag vet en sak: hur borgmästare avsätts och att gott skapas av det onda.
-Det var två saker. -Då kan jag två saker.
-Och båda är fel. -Nej, du får ursäkta men-
-du kan alltid göra gott av det onda.
Inom politiken, i poesin och allt däremellan. Det spelar ingen roll.
En man skriver en sonett... och den är bra.
Blir den mindre bra om den riktar sig till en annan kvinna än hans fru?
För att passionen är otillåten?
Kom, jag vill visa något.
Jag skulle vara glad om du kunde klargöra något.
Om det bara finns det som är ont från början-
-och det goda skapas av ondskan. Hur vet man då vad som är gott?
Det är enkelt. Man får hitta på det längs vägen.
-Hitta på vad? -Det goda. Vad pratar vi annars om?
-"Hitta på längs vägen"? -Som vi gjort sen urminnes tider.
Sedan vi föll från träd och kravlade oss upp ur träsken. Bara hitta på.
Om folk inte gillar det, så belys det hela ur en annan synvinkel.
Vet du vad? Belysta saker är inte annorlunda än obelysta saker.
Ni behöver inte övertyga mig, mr Stark. Det har ni redan gjort.
-Jag är här, eller hur? -Ja, och du är en snäll pojke också.
Mycket bättre än vad du tror.
Så för helvete...
...låt ingen skitstövel påstå något annat.
Jag har en fråga eftersom alla plötsligt pratar klarspråk.
När vi först möttes...
...på Slades gamla ställe, när vi skakade hand, minns du?
-Som i går. -Gav du mig en vink då?
En vink?
Det får nog förbli ett mysterium.
-Minns du inte? -Klart jag gör.
Så?
Vet du att...
Jag minns att jag gav dig en vink.
Eller kanske jag bara fått något i ögat och det bara var en blinkning.
Hade du fått något i ögat?
Om inte... Vad skulle det betyda?
Att du förstod att vi hade något gemensamt som de andra inte hade.
Jag tänker inte berätta och beröva dig ditt mysterium.
Det finns för få mysterier som det är.
Och långt efter det att jag dött...
...och långt efter det att de här jävlarna har dött-
-jag pratar om i evighet...
...så kommer Willie Starks sjukhus att fortfarande stå kvar.
Dit varje man, kvinna och barn, märkta av sjukdom och smärta, kan gå-
-och få all vård som står i vår makt.
Inte som välgörenhet! Som en rättighet! Som er rättighet!
Liksom att alla barn ska få en fullständig utbildning!
Och att ingen, åldrad eller ofärdig, ska behöva tigga bröd!
Att de fattigas land och hus inte skall beskattas!
Att ert hopp inte ska tas ifrån er!
Om någon man...
...står mellan mig...
...och förverkligandet av era rättigheter så slår jag ner honom!
Så Gud hjälpe mig! Axlar, kind, höft och nacke. Jag slår ned honom!
Jag slår med en köttyxa! Kan någon ge mig en köttyxa-
-och en till åt mina vänner och medarbetare!
Inte bara Guds ende son är med oss i detta uppdrag.
Utan också sonen till statens senaste stora ledare:
Guvernör Joe Stantons pojke: Doktor Adam Stanton!
Okej, ser du?
Det är inte så ont. Du kommer att överleva det.
Vad har hänt?
Sadie?
Nu har han gjort det.
-Han har gjort det igen. -Gjort?
Spela inte dum, eller dummare än du är. Han har bedragit mig igen.
En "fyr-etta" eller vad en besserwisser som du kallar det.
-Åker hon skridskor? -Håll tyst.
Du och dina vänner. Dina rika, priviligierade vänner som låtsas-
-att pengar är betydelselöst. För den som har dem betyder de inget.
-Se inte så dum ut, det irriterar mig. -Jag fattar inte vad du pratar om-
-eller vad som drog er till varandra. Kärlek eller hat?
Du vet vad jag pratar om. Du fixade säkert ihop dem.
Han har då fixat dig, precis som-
-han fixade hennes knasiga bror. Tack, hon är snygg, det medger jag.
Du utnämns härmed till S.Ö.H: "Statens Överordnade Hallick."
Vad är det du säger?
Säger du att...?
Säger du...?
Jag älskar dig.
Vi tar en promenad.
Okej.
Hallå? Hej, mamma.
Ja, mamma. Ja.
Okej, mamma. Adjö.
Hon, Peytons och hennes bridgepartner går till La Grange för en nattfösare.
-Jackie. -Vad?
Jag kom hit upp.
Det var år sedan, förstår ni.
Innan allt hade cementerats.
När man var tvungen att ändra sina vägar emellanåt.
Om man visste hur.
Hon var perfekt.
Hon hade alltid varit perfekt.
Jag ville bevara henne sådan...
...och så här.
Att vara ung och äldre...
...på något vis.
Sjävklart uppfattade hon det inte så.
När jag kom hem på jullovet så möttes vi förstås igen.
Vi pratade, men aldrig om det.
Vi pratade allmänt om kärlek.
Som om det vore ett ämne i en uppsats istället för på riktigt.
Hon jämförde den med att dyka från en hög klippa - kärleken.
Eller som att nästan drunkna.
Saker jag inte förstod...
...på mycket länge.
Vill ni veta varför jag stoppade det som höll på att hända den natten?
Det var inte ridderlighet. Det var bara vad jag intalade mig själv.
Vi har all tid i världen på oss, eller hur?
Det var att jag kände att något skulle komma att berövas oss-
-och efterlämna något okänt.
Det gjorde henne inte ledsen...
...men jag blev det.
Man får bara ett par livsavgörande ögonblick.
Ibland bara ett.
Och sen försvinner det.
För alltid.
Jag pratade med senator Loden i morse. Om du kunde "fylla hans tallrik"-
-så kanske han gör dig till viljes och röstar för dig.
-Samtidigt som du förser dig själv? -Det sa jag inte.
Du vet att jag hellre pressar en man än köper honom.
-Det är ditt beslut. -Ja, stick nu.
Har du någon information till mig?
Inte något du förbisett att nämna? Något du glömt?
Jack?
-Nej. -Ingenting?
Ingenting, nåväl...
Vad tycks, Sugar? Ingenting! Är jag ensam i det här?
Skitstövlarna knackar på min port. De ska rösta om åtal mot mig!
Skulle de rösta i dag så är jag slut!
Jag behöver domare Irwin med mig.
Eller åtminstone inte emot mig.
Så vad det än är...
...som du inte har på honom.
Använd det.
-Ursäkta, vad sa du? -Att jag åker över till domaren.
Du menar senare? Han sover vid den här tiden.
Det finns ingen passande tid för det jag tänker berätta.
Han mår inte bra, vet du.
Det kan inte jag hjälpa.
Jag vill inte att du blir inblandad i något.
Det är inte jag som är inblandad i något.
-Domaren sover, mr Burden. -Jag väntar i arbetsrummet.
Avlossa armborsten.
Titta på ljuskronan.
Okej, du kan avlossa den.
Hej, Jack. Jag visste inte att du var hos din mor.
-Kom du nyss? -I går natt.
Det är lite tidigt, men vad tycker du, lite bourbon har aldrig skadat.
Åtminstone inte oss. Vi är oförstörbara, eller hur?
-Nej tack. -"Nej tack" säger han...
...när den gamle börjat hälla upp. -Vad har du på hjärtat?
-Ut med det. -Du vet vem jag arbetar för.
Hur skulle jag kunna glömma? Men sätt dig så kan vi låtsas.
Sätt dig här hos mig.
Sanningen att säga så har jag inte lika låga tankar om honom som andra.
Jag tyckte nästan om honom när han slog in fönster och släppte in luft.
Men nu oroar jag mig för att han raserar hela huset.
-Så du anslöt dig till hans fiender? -Jack, politik är ständiga val?
Beslut tas fast de kanske är felaktiga. Du tog ett beslut och du vet kostnaden.
Allt vi gör har ett pris.
När vi kom på natten, och skulle åka, så sa du att du skulle tänka på det.
Jag lovade inte att kalla hem drevet?
Ert minne sviker er, sir. Han sa: "Tänk över det".
-Det behövs inte eftersom jag är säker. -Du borde tänka över det.
Även nu, för det är inte för sent.
För sent för vad?
Du, Jack...
-Jesus... vad är det här? -Ställ dig bara bakom Stark.
Nej!
-Det låter slutgiltigt, gör det inte? -Ja, det gör det.
-Jag har svårt att tro det här. -Jag med.
Och att din chef tror att han kan pressa och utpressa mig.
-Det första låter bättre. -Vackrare, inte bättre.
Förstår du att det här inte håller i en domstol?
Det hände för nästan 25 år sedan och du kan inte få några vittnesmål-
-förutom från en närstående kvinna, vars vittnesmål-
-ändå är värdelöst.
Och alla andra, Jack...
...alla andra är döda.
Du är inte det. Du är inte död, och du bor inte i en domstol-
-utan här där du ses som speciell. -Jag är speciell.
Vet du, när jag var barn verkade det normalt att vuxna var uppe på natten-
-med kattinälvor, ståltråd och saxar för att göra små katapulter.
Och läsa böcker om dem.
Kommer du att ändra dig?
Jag skulle kunna skada dig, Jack. Som du försöker att skada mig.
Jag skulle kunna säga något.
Jag skulle kunna berätta något...
...som skulle såra dig.
Men det gör jag inte.
-Tänk över det. Jag kommer i morgon. -Jag har redan bestämt mig.
Jag kommer tillbaka i morgon.
Jag har redan bestämt mig.
Mamma?
-Mamma. -Du... Du gjorde det!
Du dödade honom! Du dödade honom!
Du dödade honom. Dödade honom!
-Vem, mamma? -Din far! Du dödade din far!
Jag är återuppståndelsen och livet, sa Herren.
De som tror på mig skall återuppstå från de döda.
De som lever och tror på mig skall aldrig dö.
Jag vet i min kropp att han återuppstår på den yttersta dagen.
Och även om min kropp är förstörd, så får jag möta Gud...
...och jag får se det själv, som tillhörig och inte som en främling.
Vi kom tomhänta till världen, och kan intet ta med oss.
MINNESALBUM
Collegeartiklar
Jacks första artikel för Chronicle
Burden får journalistpris
Chroniclejournalisten Burden får utmärkelse
-Jag sa bara att du skulle skrämmas. -Han var inte rädd.
-Varför gjorde han det då? -Jag vill inte prata om det.
Låt mig bara säga det här.
Jag vet att han var nära, så jag är ledsen att han sköt sig-
-men MacMurphy måste hanteras, och det har inte gått som vi ville.
-Skaffa någon annan, jag slutar nu. -Slutar med det här eller med mig?
Jag vill inte prata om det.
Efter varje trauma... eller kris...
..när chocken släppt och nerverna slutat darra...
...så vänjer du dig vid det nya-
-eftersom du vet att dina möjligheter till förändring tagit slut.
Du har äntligen sett helheten...
...eftersom du tagit ett steg tillbaka för att kunna se helheten.
Men nu är det för sent för att göra annat än att anpassa dig.
Och det är allt.
Det finns inget mer att göra eller säga...
...förutom att Gud och intet har mycket gemensamt.
Det är slutet.
Vad du inte vet är att du har fel.
Åh Gud, Jack.
Du måste hjälpa mig. Han är galen.
-Han sa hemska saker, sen gick han. -Vem? Wille?
Nej, Adam.
Han sa att det var mitt fel, att allt var mitt fel.
Någon ringde upp honom, och berättade...
...om mig.
Om dig?
Dig och guvernören? Prata på, Anne. Ord sårar inte mer än vetskap.
Han berättade vad jag gjort...
...och påstod att jag gör allt för guvernören, även om jag måste-
-offra min bror för ett bedrägeri. Som var det enda sjukhuset var.
Bara ett bedrägeri för att råna staten. Och att när sanningen kom fram-
-så skulle Adam få ta skulden.
Han skulle fängslas. Varje bedrägeri behöver en målvakt, och han var det.
-Den som sa det ljög. -Jag vet. Jag försökte säga det.
Att han hade fel. Han grep tag i mig och sa att han inte var en driftkucku.
Att allt kunde vara smutsigt och korrupt men att en man kunde välja.
Och sen sa han att...
...han inte tänkte vara en avlönad hallick till sin systers torsk.
Han sa det till mig.
Det tänker inte jag heller vara.
Varför gjorde du det?
-Du visste vad det betyder för mig. -Det hade inget med dig att göra.
-Du får nog hitta på något skäl. -Jag tänkte inte!
Jo, det gjorde du! Var det på grund av mig eller trots mig?
-Jag skulle aldrig skada dig så. -Du skulle och har gjort det!
Herregud, Jack, du måste hjälpa mig.
Jag är rädd att Adam kommer att skada sig själv.
Adam?
Käre Gud, du är den osynliga medlemmen av vårt utskott.
Den tysta rösten, och den som skall vägleda oss.
Välsigna de senatorer som är runt dig.
Vi sätter vår tillit till dig, vår Herre och frälsare.
-Amen. -Amen.
Alla närvarande uppmanas att iaktta tystnad, eller riskera att fängslas-
-när senaten i Louisiana sammanträder för att granska anklagelserna-
-mot den ärevördiga William Stark, guvernör för staten Louisiana.
Jag går och ringer några samtal.
Anne?
Jag är säker på att allt ordnar sig.
-Mr Gidré. -Nej!
-Mr Honoré. -Ja!
-Mr Hobbes. -Nej!
-Mr Landmark. -Nej!
-Mr Latché. -Ja!
-Mr Mouton. -Nej!
-Mr Pelerant. -Nej!
-Mr Rivette. -Ja!
-Mr Rousseau. -Nej!
-Mr Savoir. -Nej!
-Mr Tesh. -Nej!
Sjutton ja - 22 nej.
Åtalet mot guvernör Willie Stark ogillas.
Det går en linje mellan acceptabelt och oacceptabelt.
Guvernören har gått över den linjen för att få det här utslaget-
-och använt sig av otillåtna medel.
Jag skulle kunna säga påverkan, men jag går längre och säger tvång!
Mr MacMurphy!
Ni säger allt utom vad ni menar. Säg det högt! Vi är alla vänner!
Jag har inte utpressat någon, det är sanningen!
Jag har bara gett er möjligheten att agera i enlighet med er natur-
-och som alla goda män, höja er över era principer!
Jack!
Vi gjorde det! Vi gjorde det! Vi stoppade klockan!
Det blir inget åtal idag!
Någon ringde honom... Adam...
...och påstod att jag gör allt för guvernören, även om jag måste-
-offra min bror för ett bedrägeri. Som var det enda sjukhuset var.
Bara ett bedrägeri för att råna staten. Adam skulle få ta skulden.
Han skulle fängslas. Varje bedrägeri behöver en målvakt, och han var det.
Det är inte sant.
Den som sa det ljög.
Hallå, doktorn! Har ni varit ute och simmat?
GUVERNÖR STARK MÖRDAD
MISSANPASSADE BARN TILL ARISTOKRATER I LOUISIANA
STARKS LIVVAKT TRÄDER FRAM
DUFFY TRÄDER IN SOM SENATOR BARA TIMMAR EFTER DÅDET
Lyssna på mig. Lyssna...
Lyft era ögon och se Guds välsignade och okuvliga sanning.
Ni är lantisar och ingen hjälper er utom ni själva.
Det är upp till er att spika upp parasiterna!
Till er, mig och Gud!
-Spika upp Joe Harrison! -Spika upp honom!
-Spika upp MacMurphy! -Spika upp honom!
Och spika upp varenda jävel som kommer mellan er, vägarna. broarna-
-skolorna och maten ni behöver. Ge mig en hammare så gör jag det!
Översatt av: EarlOfOxford
www.divxsweden.net -bästa undertexterna på nätet